Yksi tämän hetken mukavimmista thaiarkemme osista on kulkurikoirapariskunnan tarina ja elämä. Edellä mainitun nimensä kyseiset kulkukoirat saivat tällä reissulla. Löysimme ne keskeneräiseksi jääneen kerrostalon raunioista. Kolmaskin jäsen kommuuniin kuului. Se oli hyvin sairaalloinen ja arka musta koira, joka arvatenkin on päässyt sinne missä kipua ei ole.
Toki kaikki kolme koiraa olivat nälkiintyneitä, kun aloimme ruokkia niitä päivisin. Välillä kävelimme reippaan kilometrin, parin matkan, mutta yhtä usein ajoimme sinne moottoripyörällämme koiranruokapussin kanssa. Ja olipa meille vesipullokin niitä varten erillisine juoma-astioineen mukana.
![]() |
Selkäkyttyräni yläpuolella kuvassa isäntä
istuu seinättömän olohuoneensa tuolissa
|
Eikä mennyt aikaakaan, kun löysimme niiden pennut pensaikosta. Kaikkiaan niitä saattoi olla kahdeksan. Suurta huolta kannoimme, että kuka niistä kaikista huolehtii, kun lähdemme Suomeen. Näin löysimme Hawaiin Gerryn. Hän onkin huolehtinut kulkurikoiraperheestä oivalla tavalla.
Kun nyt tulimme Pattayalla, oli lähestulkoon ensimmäinen tehtävämme mennä katsomaan mitä kuuluu kovastikin rakkaaksi tulleeseen koiramaailmaan. Vanhat pennut olivat menneet kuka minnekin. Joku ehkä koirien taivaaseen, mutta joku varmasti on saanut uuden kodinkin. Mutta uusia oli tullut tilalle, tällä kerralla kymmenkunta, joista kolme on jäljellä. Ne ovat saaneet pannat kaulaan, kuten vanhemmatkin. Panta tai nauha kaulassa on täällä merkkinä siitä, että kyseessä ei ole kulkukoira. Se parantaa mahdollisuuksia elää koiran elämää eikä joutua naapurimaiden ihmisten ruokapöytään, sillä koirien salakuljetus ruuaksi on täällä tuottoisa bisnes. Muuten koira vailla omistajaa ei ole täällä minkään arvoinen. Paitsi silloin, kun turisti ajaa sen kuoliaaksi. Silloin koiralle löytyy vaikka kuinka monta paikallista omistajaa ja sen arvo on enemmän kuin minkään rotukoiran.
Mutta takaisin meidän adopriokoiraperheeseen. Siinä koiralasten tulo on loppunut, sillä koiraemännän osaksi tuli sterilisaatio, kun Gerry ystävineen vei sen eläinlääkärille. Siitä(kin) kuvia on Gerryn Facebook-sivuilla. Niihin kustannuksiin oli oikein mukava osallistua.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgA-Q34B_u-XYSJjttcaaq5VMo71iPxG_lf3thoGzKHc-DDag7D_GbAW_WcF302mSLtUc4XZ0DwjOIa8dldDtRz2I9OlNISrOuFiF_VReYC83qt55CVrkp13W1dPIt3Gd7Ijo_PsoiUCDk/s400/Niilo+lakanoissa.jpg)
Ei kommentteja:
Lähetä kommentti